Красимира Ненова
Нашата планета земя

chitanka.info

Земята е една градина,

където и да идеш — красота!

Сезоните си идват и отиват —

оставя всеки своята следа.

Да почнем с пролетта:

Прохладно утро; скрежец около локвите сребри;

Небето синьо, сякаш стъклено —

след малко слънцето ще разтопи.

Тя после почва и с боите да кичи своя чуден двор,

горите пъстри и ливадите

да милва с вятър-развигор.

Ах, лятото:

Контрастни сенки, полета златни в зноя спят;

край огън — дългите седенки, или със раница на път.

Морето кротко ни навява носталгия за роден край,

но лесно е да го забравим, че на брега е като в рай.

Е, всичко свършва… и отново гарите —

багаж товариш и летиш

обратно към труда и към пазарите —

че вече иде есен, виж!

Денят е къс, свидливо слънце

в мъгла и облаци се крие,

но радостта — туй рядко зрънце —

дъждът не може да отмие.

Родили са нивята ни богато,

навреме е дошъл плодът,

гори — обагрени във злато;

ята безспир на юг летят…

Дали да продължавам да разказвам

за зимата, за белия саван,

за бури и виелиците снежни,

за топла баня, парещ чай?

Ах, всичко Господ е предвидил,

земя-градина ни е сътворил

и ни е дал очи да виждаме,

сърце — да Му благодарим.

Но въпреки това, пак няма място

за Него в бурния ни ден.

Не трябва ли да спрем за малко

и почит да Му отдадем?

Не трябва ли да се запитаме

какво ли иска Той от нас?

Защо е толкова разточителен

със грижите си в зной и мраз?

Нима е нещо най-нормално —

във Космоса с милиарди светове

една планета да направи като нашата,

живот на нея да даде?

Сега е твоят ред: отговори Му!

Но моля те, не се бави!

Защото кратко ни е времето:

В градината сме гости НИЕ!

1992

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.